„Colloquia“ – du kartus per metus leidžiamas recenzuojamas Lietuvių literatūros ir tautosakos instituto mokslo žurnalas. Žurnalo misija – skleisti XX–XXI a. Lietuvos bei Rytų ir Vidurio Europos regiono literatūros tyrimų, teorijos darbų, tarpdalykinių literatūros studijų medžiagą ir skatinti mokslinių idėjų apykaitą.
The Institute of Lithuanian Literature and Folklore / Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas
Apie verstinę literatūrą ir jos ideologines deformacijas
Nijolė Maskaliūnienė ir Ingrida Tatolytė (sud.) 2024. Vertimas ir cenzūra sovietinės ideologijos sąlygomis: Lietuva, 1940–1990, Vilnius: Vilniaus universiteto leidykla, 572 p. ISBN 978-609-07-1118-7.
Autorių teisių (c) 2025 Authors https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Ką atveria šimtametis mokyklinis lietuvių literatūros kanonas?
<p lang="en-GB" style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;">Viktorija Šeina, Aistė Kučinskienė 2024. Mokyklinis lietuvių literatūros kanonas: šimtmečio raidos rekonstrukcija, Vilnius: Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas, 614 p. ISBN 978-609-425-399-7
Nardymas giliai, arba plaukimas laisvuoju stiliumi
<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;" data-mce-fragment="1">Rimantas Kmita<em style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;" data-mce-fragment="1"> <span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;" data-mce-fragment="1">(sud.) 2024. <em style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;" data-mce-fragment="1">Virsmo link. Vėlyvojo sovietmečio literatūros socialumas ir estetinė raiška<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;" data-mce-fragment="1">, Vilnius: Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas, 455 p., ISBN 978-609-425-397-3.
„Blanki aušros šviesa“: suomių tyrėjus Tuomą Teporą ir Sinikką Selin kalbina Viktorija Jonkutė
Minint 120-ąsias rašytojos, publicistės, visuomenės veikėjos Petronėlės Orintaitės (1905–1999) gimimo metines, 2025 m. kovo 19 d. Maironio lietuvių literatūros muziejuje apie ją diskutavo literatūrologė dr. Solveiga Daugirdaitė, istorikė prof. dr. Virginija Jurėnienė, vakarą vedė literatūrologė Agnė Cesiulė. Čia pateikiamas sutrumpintas ir redaguotas renginio įrašas.
Vokiečių kultūros intertekstai Jurgio Kunčino poezijoje
<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial; display: inline !important; float: none;">Straipsnis skirtas lietuvių poeto, prozininko ir vertėjo Jurgio Kunčino eilėraščiuose funkcionuojantiems vokiškosios kultūros ir literatūros motyvams ir intertekstams tirti. Remiamasi prielaida, kad asmeninės ir profesinės Kunčino sąsajos su vokiečių kalba ir kultūra lėmė savitą jų atspindėjimą kūryboje. Straipsnyje siekiama analitiniais pjūviais pademonstruoti iš pažiūros apibrėžtų, nuo tam tikrų pirminių vertinimų atsiejamų Kunčino eilėraščių interpretavimo alternatyvas. Susitelkiama ties trimis tyrimo aspektais: atminties išsaugojimo, jos reaktualizavimo ir skirtingų kartų autoidentifikacijos paieškų, vokiečių rašytojų bei dailininkų įtakos Kunčino poezijai.
Berankis ir Vargalys – postkolonijiniai antiherojai? Ričardo Gavelio apsakymo „Berankis“ ir romano Vilniaus pokeris lyginamoji analizė
<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial; display: inline !important; float: none;" data-mce-fragment="1">Straipsnyje postkolonializmo teorija taikoma Ričardo Gavelio kūrinių analizei. Lyginamas rinkinyje<em style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;" data-mce-fragment="1"> Nubaustieji <span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial; display: inline !important; float: none;" data-mce-fragment="1">(1987) publikuotas apsakymas „Berankis“ ir rašytojo romanas <em style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;" data-mce-fragment="1">Vilniaus pokeris<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial; display: inline !important; float: none;" data-mce-fragment="1"> (1989). Kaip konceptualus analizės atskaitos taškas ir aiškus postkolonijinės būklės liudijimas pasitelkta poeto Sigito Gedos kalba, pasakyta 1988 m. Sąjūdžio mitinge. Gavelio romanas ir apsakymas laikomi postkolonijinės literatūros pavyzdžiais, jų interpretavimui taikomi liminalumo ir mimikrijos konceptai. Antiherojus laikomas sovietų režimo kritikai reikalinga inversija. Keliama prielaida, kad Gavelio kūrinių veikėjų antiherojiškumas kyla iš jų postkolonijinės būklės.
Šarlatanizmas XX a. 8-o dešimtmečio latvių literatūroje
<p lang="lt-LT" style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;">Straipsnyje nagrinėjama šarlatanizmo tema dviejų latvių autorių kūriniuose – Margerio Zarinio romane Netikras Faustas (1973) ir Miervaldžio Birzės pjesėje Bišentropo balzamas (1970). Sovietų režimas propagavo progresyvizmą, racionalizmą ir ateizmą, todėl tos epochos požiūrį į šarlatanizmą galima apibūdinti kaip paniekinamą. Tai laikyta nelegalia veikla. Šarlatanizmo tema aptariamiems kūriniams teikė įtaigumo ir žaismingumo, o režimas pasinaudojo šiais kūriniais iškeldamas reikšmingus sovietų pasiekimus medicinoje. Taikstymasis su šia abejotina praktika atvėrė atotrūkį tarp ideologinių lozungų ir realybės; vadinamojo sovietinio dvasingumo fenomenas SSRS simbolizavo kur kas reikšmingesnį poslinkį – ilgainiui nustota slopinti religinių bendruomenių veiklą ir pradėta ieškoti naujų dvasingumo apraiškų. Birzę ir Zarinį domina mistika, okultizmas ir moksliškai nepaaiškinami reiškiniai, jie laviruoja tarp kelių kultūrinių ir kalbos sluoksnių, folkloro motyvų. Aptariami šių autorių kūriniai vertinami kaip atskiri platesnės (sykiu ir epizodinės) šarlatanizmo temos pavyzdžiai Latvijos literatūroje, žymintys ir rašytojų literatūrinės kūrybos kulminaciją, ypač Zarinio atveju. <p lang="en-GB" style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;">Raktažodžiai: latvių literatūra sovietmečiu, šarlatanizmas, apgaulė, Margeris Zarinis, Miervaldis Birzė.
Paskutinė Mikalojaus Konstantino Čiurlionio kūrybos mecenatė: nauji potėpiai Bronisławos Wolman portretui
<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial; display: inline !important; float: none;">Wolmanų šeima svariai prisidėjo prie Mikalojaus Konstantino Čiurlionio intelektualinio augimo ir jo, kaip dailininko, savirealizacijos. Nuo 1904 m. pabaigos iki 1907 m. Bronisława Wolman rūpinosi menininko pragyvenimu ir skatino jo kūrybines aspiracijas. Wolmanų bute vykę salonai turėjo reikšmės Čiurlionio pasaulėžiūros raidai. Šios šeimos remiamas menininkas pamatė Krymą, Kaukazą, Beskidus, meno kolekcijas penkiuose Vidurio Europos miestuose. Wolman skatino jo kūrybinius eksperimentus, domėjimąsi naujomis veiklomis (literatūriniais, fotografijos bandymais). Čiurlionio dėkingumą už palaikymą ir paramą liudija jo dedikacijos. Wolmanų išsaugoti artefaktai ir laiškai reikšmingai papildė menininko darbų ir dokumentų rinkinį. Šiame straipsnyje pateikiama naujų žinių apie Wolman ir jos šeimą, Čiurlionio biografijos detalių, gilinamasi į konkrečias demokratiškos mecenatystės aplinkybes. Publikacija parengta atlikus penkių naujų archyvų, esančių už Lietuvos ribų, tyrimą, pirminius šaltinius susisteminus ir pritaikius istorinį rekonstrukcinį bei interpretacinį metodus.
„Bet kas nors turi rėkti“: Henriko Nagio poleminė pozicija žurnale Literatūros lankai
<p style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;">Straipsnyje nagrinėjama Henriko Nagio laikysena formuojant lietuvių egzodo žurnalo Literatūros lankai (1952–1959) estetinius prioritetus. Literatūros laukas jo vaizduotėje buvo konstruojamas kaip scena, kur vyksta „tik mūsų (ir į mus panašiųjų) drama“ (Vytautas Kavolis). Atskleidžiama poeto ir kritiko pažiūrų evoliucija: ilgainiui Nagys vis labiau tolo nuo modernistinės retorikos, skelbė, kad vertinant kūrybą jam svarbiausia – rašytojo savitumas ir ištikimybė meninei tiesai. Remiamasi XX a. 6-o dešimtmečio Nagio kritiniais tekstais, interviu, korespondencija su kolegomis.
Lyginamieji literatūros tyrimai Violetos Kelertienės kritikoje
<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial; display: inline !important; float: none;" data-mce-fragment="1">Straipsnyje lietuvių išeivijos JAV kontekste aptariami Violetos Kelertienės lyginamieji literatūros tyrimai.<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;" data-mce-fragment="1"> <span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial; display: inline !important; float: none;" data-mce-fragment="1">Po Antrojo pasaulinio karo abipus Atlanto lyginamieji lietuvių literatūros tyrimai iš esmės tęsė iš tarpukario paveldėtą lyginamųjų istorinių tyrimų kryptį ir buvo plėtojami kaip nacionalinės literatūros istorijos priedas. Tačiau Kelertienė ir kai kurie kiti išeivijos literatūros kritikai literatūros komparatyvistiką metodologiškai atnaujino labiau nei rašiusieji Lietuvoje.<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;" data-mce-fragment="1"> <span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial; display: inline !important; float: none;" data-mce-fragment="1">Prie esminio JAV lyginamosios literatūros lūžio – perėjimo nuo prancūziškos tradicijos įtakų tyrimų prie postmodernistinės lyginamosios literatūros – prisidėjo ir jos tematologiniai, feministiniai ir postkolonijiniai lyginamieji tyrimai, suteikę galimybę lietuvių literatūrai kelti naujus klausimus ir naujais teminiais aspektais įvesdinti ją į pasaulinį literatūrinių studijų ir ryšių kontekstą. Straipsnyje siekta parodyti, jog lietuvių išeivijoje lyginamieji literatūros tyrimai buvo pratęsti, o Kelertienės darbuose – modernizuoti feministinių ir postkolonijinių tyrimų metodologija.
Lyginamoji literatūra globaliame kontekste: politika, akademinė literatūra ir komparatyvizmo ateitis
David Damrosch 2020. Comparing the Literatures: Literary Studies in a Global Age, Princeton University Press, p. 392, ISBN 978-069-123-455-7
Lietuva artimos tolimos Latvijos veidrodyje
Viktorija Jonkutė 2024. Tarp praeities ir ateities: Kolektyvinė atmintis XX a. pabaigos Atgimimo laikotarpio lietuvių ir latvių kultūrinėje spaudoje. Vilnius: Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas, 327 p., ISBN 978-609-425-383-6
Autorių teisių (c) 2024 Authors https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Moterų apgyvendintas istorijos pasakojimas
Moterų istorijos eskizai: XIX a. antra pusė – XX a. pirma pusė, 2024. Sudarė Birutė Avižinienė ir Ramunė Bleizgienė, Vilnius: Lietuvių literatūros ir istorijos institutas, 400 p. ISBN 978-609-425-393-5.
Pasakojimais mes ne tik konstruojame, bet ir dekonstruojame savo gyvenimus
Autorių teisių (c) 2026 Authors https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Sieksnis literatūrai matuoti. Laudacija Jūratei Sprindytei
Apie žūtbūtinį prisirišimą prie literatūros: žodis atsiimant Vytauto Kubiliaus premiją
Priklausomybė nepriklausomybėje, nepriklausomybė priklausomybėje
Ištrauka iš Onos Pleirytės-Puidienės "Mano gyvenimo knygos"
Lietuvių literatūros mokymo organizavimas ir kontrolė vėlyvuoju sovietmečiu
Nors diskusijos apie literatūros mokymą mokykloje netyla ir šiandien, iki šiol stinga išsamesnio ir kritiškesnio literatūros mokymo ir jo kontrolės mechanizmų sovietmečio Lietuvoje aptarimo ir refleksijos. Stengiantis iš dalies užpildyti šią spragą, šiame straipsnyje, remiantis įvairia tyrimui aktualia medžiaga (archyvais, periodika, vadovėliais, mokyklinėmis programomis, amžininkų liudijimais, egodokumentika ir kt.), rekonstruojama, kaip buvo organizuotas literatūros mokymo procesas sovietmečiu. Koncentruojamasi į laikotarpį nuo Atlydžio iki sovietmečio pabaigos, kada švietimas imtas reformuoti. Straipsnyje aptariamos svarbesnės institucijos ir asmenybės – literatūros mokymo organizavimo lėmėjai, literatūros vadovėlių ir programų (aukštesnių klasių koncentrui) autoriai, medžiagos mokyklai rengimo kontekstas, taip pat ir mokytojų liudijimai apie reikalavimus literatūros mokymui ir tam skirtos medžiagos raidą. Siekiama panoramiškai apžvelgti ir susisteminti lituanistinio turinio formavimo(si) istoriją vėlyvuoju sovietmečiu.
Avangardinė „Keturių vėjų“ karo apokalipsė
Karas ir jo lemta patirtis – svarbi XX a. pradžios literatūrinio avangardo tema. Lietuvoje ši tema buvo svarbesnė avangardiniuose Keturių vėjų, o ne Trečio fronto grupės kūriniuose. Karo tema ir su ja susijęs avangardinis karo vaizdinys lietuvių literatūros moksle nėra detaliau aptarti, todėl šiame straipsnyje ir bus siekiama tai padaryti. Jau 1909 m. prancūzų dienraštyje Le Figaro paskelbtame futurizmo manifeste, kuris žymėjo oficialią avangardo pradžią, jo autorius Filippo Tomaso Marinetti šlovino „militarizmą, patriotizmą, griaunamąjį anarchistų gestą, gražias idėjas, dėl kurių mirštama, ir panieką moteriai.“ Prasidėjus I pasauliniam karui, italų futuristai pasisakė už dalyvavimą kare, o kai kurie jų stojo savanoriais į paruošiamąjį Lombardijos dviratininkų ir automobilistų batalioną. Vokietijos ekspresionistai entuziastingai laukė karo, turėjusio nuversti savimi patenkintą valdžią ir jos propaguojamą materializmą, o Rusijos futuristai propagavo revoliucinį smurtą. Avangardas Lietuvoje, palyginti su Vakarų Europa, prasidėjo vėliau: jau po I pasaulinio karo ir kovų už nepriklausomybę, kuomet europietiškasis avangardas perėjo į antrąjį savo raidos etapą, siejamą su siurrealizmu ir dadaizmu. Todėl karo vaizdinys lietuviškame literatūros avangarde yra kitoks nei Vakarų Europos šalyse: jam nebūdingas prieškario Europos avangardo entuziazmas, o svarbesnės pokariniame avangarde išryškėjusios apokaliptinės karo siaubo ir nusivylimu juo reikšmės. Estetinio perversmo (karo) tema Europos ir Lietuvos avangarde šiame straipsnyje nebus analizuojama kaip jau ne kartą lietuvių mokslinėje literatūroje aptarta. Straipsnyje bendrosios I pasaulinio karo vaizdinio XX a. pradžios Europos avangardinėje literatūroje tendencijos bus pristatomos daugiau kaip to meto kultūrinis-literatūrinis fonas, nebūtinai tiesiogiai veikęs Keturių vėjų grupės kūrybą, bet svarbus bendram supratimui apie avangardo santykį su karu. Šis fonas yra reikšmingas bandant suprasti, kokią vietą lietuviškojo avangardo grupės Keturi vėjai kūryboje užėmė karo ir kovos už nepriklausomybę patirtys ir kokios karo reikšmės ryškinamos estetinėje tos patirties refleksijoje.
Maistas kaip grotesko įrankis šiuolaikinėje lietuvių ir latvių prozoje
Straipsnyje analizuojama grotesko ir gastropoetikos sąveika šiuolaikinėje lietuvių ir latvių literatūroje, daugiausia dėmesio skiriant latvių autoriaus Gunčio Berelio apsakymui „Es nekad nerunāju muļķības“ („Aš niekada nekalbėjau kvailysčių“, 2017) ir lietuvių autorės Ievos Dumbrytės romanui Šaltienos bistro (2021). Abiejuose tekstuose groteskiniai vaizdiniai, susiję su maistu, kanibalizmu ir kūno transformacijomis, atlieka svarbų naratyvinį vaidmenį ir koduoja socialinę bei politinę kritiką. Identifikuojamas grotesko porūšis – gastronominis groteskas (gastrogroteskas), kuris iki šiol Baltijos šalyse yra netyrinėta grotesko raiškos niša. Remiantis Bachtino pasiūlyta grotesko kaip virsmo metafora, teigiama, kad kiaulės ir mėsos simbolika šiuose tekstuose įkūnija kraštutinį žmogaus nužmoginimą, pasireiškiantį tiek darbo rinkoje (Dumbrytė), tiek politinėse sistemose (Berelis). Groteskas atlieka įprastinę funkciją ta prasme, kad apverčia tradicinius literatūrinius estetikos kanonus, o kartu suteikia šokiruojančią perspektyvą šiuolaikinėms aktualijoms.
šiuolaikinė lietuvių ir latvių literatūra
Gyvenimo pasakojimas: latvių poetė Veronika Strėlertė
Straipsnyje, pasitelkus „gyvenimo pasakojimo“ (Life writing) konceptą, susitelkiama į latvių poetės Veronikos Strėlertės (Strēlerte) savirefleksiją vaizduojant vaikystės prisiminimus bei į dviejų jai artimų žmonių – sūnaus Povilo Johansono (Pāvils Johansons) bei poetės Margitos Gūtmanės – atsiminimus apie ją, motiną ir poetę. Gyvenimo pasakojimo ir jo realizavimo atsiminimuose tyrimui svarbus amerikiečių literatūros ir autobiografinius pasakojimus tiriančių mokslininkių Sidonie Smith ir Julia Watson siūlomas instrumentarijus – sąvokos atmintis, patirtis ir tapatybė, glaustai pristatomas straipsnyje. Tyrinėjama motyvacija, paskatinusi poetą Strėlertę atsidėti vaikystės prisiminimų užrašymui, gilinamasi į realybės ir fikcijos santykį juose, pasakojimo apibūdinimą (autorės ar protagonistės balsas), daroma išvada, jog poetė pavaizdavo savo brendimo istoriją. Kalbant apie atsiminimų autorius nurodoma, kas jiems yra bendra (priklausymas tai pačiai kartai) ir skirtinga (šeimos, motinos, namų jausmas), kas lemia jų požiūrį į poetės asmenybę. Johansono prisiminimai leidžia pažvelgti į jo šeimos – poetės motinos, kultūros istoriko, religijų tyrėjo ir eseisto tėvo Andrejaus Johansono – požiūrių ypatumus ir santykius su sūnumi. Iškalbus artimiausių tėvų giminaičių rato, egzilyje atsidūrusios latvių inteligentijos aprašymas svarbus kaip kultūros istorijos medžiaga. Atsiminimų knygoje Gūtmanė pasakoja apie Strėlertę kaip apie „paprastą mirtingą žmogų“, sukurdama gyvą ir pilnakraujį Strėlertės asmenybės vaizdą, praplėsdama egzilio išgyvenimo temą, svarbią ir jai kaip atsiminimų autorei, ir Strėlertei, pabrėždama Strėlertės nesugebėjimą įsišaknyti ir atrasti namus. Strėlertės vaikystės prisiminimai svarbiai papildo latvių autobiografinės literatūros žanrą, o atsiminimai apie ją ne tik meniškai įtaigūs, bet ir yra pravarti medžiaga poetės gyvenimo ir kūrybos tyrinėjimams.
Rašytojų kuriamas istorinės atminties paveikslas: Saulės mūšis latvių literatūroje
Atsižvelgiant į atminties studijų ir literatūrinės imagologijos siūlomas metodologines išeities pozicijas, straipsnyje analizuojama, koks 1236 m. rugsėjo 22 d. įvykusio Saulės mūšio atminties paveikslas kuriamas latvių rašytojų grožinės literatūros kūriniuose ir kokią vietą tame paveiksle užima lietuviai. Analizuojami XX a. 2–4 dešimtmečiais parašyti tekstai, kurių daugelį įkvėpė 1936 m. minėtos mūšio 700-osios metinės. Tai eilėraščiai, poemos, romanai, kitų literatūros žanrų kūriniai, kuriuos parašė Vilis Plūduonis (Vilis Plūdons, tikr. Vilis Lejnieks, 1874–1940), Karlis Fimberis (Kārlis Fimbers, 1898–1970), Richardas Ėrglis (Rihards Ērglis, 1881–1950), Janis Akurateris (Jānis Akuraters, 1876–1937), Atis Keninis (Atis Ķeniņš, 1874–1961) ir kiti autoriai. Latvių rašytojai siekė: 1) neadekvačiai sureikšminti savo tėvynainių (žiemgalių) vaidmenį mūšyje, neatsižvelgdami į objektyvius istorinius duomenis, 2) per mūšio temą išreikšti baltų bendrumo ir vienybės idėją. Pirmasis siekinys buvo stipresnis. Lietuvių paveikslas analizuojamuose kūriniuose palyginti blankus, meniškai neišraiškingas, be to, istoriškai netikslus (pvz., legendinė kunigaikščio Ringaudo asmenybė sistemingai vaizduojama kaip istorinė).
„Atvirkščias“ Naujasis istorizmas ir latvių literatūra: Gundegos Repšės romanai
Straipsnio autorė, išmėgindama interpretacines Naujojo istorizmo galimybes, latvių rašytojos Gundegos Repšės romanus siūlo žvalgyti neatsiejus nuo jų istorinio konteksto. Atvira ir miglota Naujojo istorizmo metodologija skatina žaismingai įsitraukti į šio teorinio diskurso metodų ir interpretacinių strategijų svarstymus bei mąstyti kritiškai. Repšės romanus autorė taip pat siūlo skaityti kaip literatūrinę taip vadinamo „atvirkščio“ Naujojo istorizmo praktiką, t. y. kaip tam tikrą kūrybinio rašymo metodą, įgalinantį istorijos, literatūros ir rizominio mąstymo koreliacijas. Tai leidžia atskleisti galios sistemas ir prielaidas ir komentuoti jas „iš apačios“, taip formuojant naujus fikcijos, istorijos ir kalbos apmąstymo būdus. Taip interpretuojant straipsnyje parodoma, jog „atvirkščias“ Naujasis istorizmas kaip kūrybinio rašymo metodas skatina permąstyti galios struktūros, tebeegzistuojančios šiuolaikinėje visuomenėje, buvimą. Atminčių tinklas, perteiktas menine kalba, leidžia aiškiau išvysti dabarties situaciją ir praeities tęstinumą.
Autorių teisių (c) 2025 Ilze Jansone https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Kelios mintys apie naująsias lenkų ir latvių literatūros istorijas
<p style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;">Being Poland: A New History of Polish Literature and Culture since 1918 (2018), ed. by Tamara Trojanowska, Joanna Nizynska and Przemysław Czapliński; with the assitance of Agnieszka Polakowska, Toronto Buffalo London: University of Toronto Press, 828 p. ISBN 978-1-4426-5018-3(cloth), ISBN 978-1-4875-2459-3 (paper). <p style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;">A New History of Latvian Literature: The Long Nineteenth Century, eds. Pauls Daija / Bendikts Kalnačs (2022) [Cross-Roads: Studies in Culture, Literary Theory, and History. Ed. by Ryszard Nycz, vol. 29], Peter Lang GmbH, 276 p. ISBN 978-3-631-86202-5 (Print), E-ISBN 978-3-631-85624-6, (E-PDF) E-ISBN 978-3-631-87395-3 (EPUB).