Paliatyvioji pagalba - galimybė tenkinti sergančiųjų gyvybei pavojingomis ligomis ir jų šeimų psichosocialinius poreikius. Europos Sajungos Ministrų Tarybos rekomendacija Rec (2003) ES 24 valstybėms narėms dėl paliatyviosios pagalbos organizavimo - Rubaževičienė, Margit Marija (Socialinė teorija, empirija, politika ir praktika, 2007)
Straipsnyje kalbama apie požiūrių į mirtį kaitą ir paliatyviosios pagalbos plėtrą. Požiūrį į mirtį ir mirimą apsprendžia tuo metu egzistuojančios mokslinės žinios ir technologijos. Tradicinėje ir viduramžių visuomenėse mirtis buvo suvokiama kaip įprasta ir natūrali gyvenimo dalis, kurią lydėjo ritualai. XX a. požiūris į mirtį pasikeitė – mirimo procesas buvo paslėptas ir vartotojiškai visuomenei buvo pasiūlyta gera mirtis – eutanazija. XX a. antroje dalyje pradėjo rastis naujas požiūris į mirtį – pabrėžiama psichosocialiniai ir dvasiniai mirštančio asmens poreikiai. Europos Taryba, reaguodama į tai, kad didėja vyresnio amžiaus asmenų skaičius, pateikė Rekomendacijas, kur buvo pripažinta paliatyviosios pagalbos svarba ir šalims narėms buvo rekomenduota įkurti ir pagerinti paliatyviosios pagalbos paslaugas.