Dialogas Saltykovo-Sčedrino romane „Ponai Golovliovai" - Dlugovskaja, Stalina (Literatūra, 1967)
Dialogas Ščedrino romane dramatizuoja atpasakojimą: per pasikalbėjimą išryškėja charakterio galimybės. Tai suartina Ščedriną su Tolstojum ir skiria jį nuo Gogolio ir Gončiarovo, kurie dialoge rodo statišką reiškinį iš įvairių pusių, o taip pat ir nuo Turgenevo, kuris perteikia patį pasikalbėjimą: jo turinį, jo problemos vystymąsi. Bet dialogas Ščedrino romane skiriasi ir nuo Tolstojaus dialogų: jame nėra veiksmo. Todėl išorinė (žodžiai, mimika) ir vidinė (psichikos vystymosi procesai) dialogo pusės nesutampa, atsiranda „povandeninė tėkmė". Ščedrinas parengia kai kuriuos Čechovo „dramos be veiksmo" principus.Straipsnyje savotišką Ščedrino dialogo struktūrą mėginama susieti su charakterio (Golovliovai) esme: su vidiniu konservatyvios sąmonės katastrofizmu.