Įtarimo menas, arba veiksmų supratimo euristikos pradmenys - Norkus, Zenonas (Problemos, 1996)
Straipsnyje nagrinėjama veiksmų supratimo, hipotezių apie veikėjo intencines bei propozicines nuostatas generavimo problema. Remiamasi M. Weberio suformuluota objektyvaus ir subjektyvaus racionalumo perskyra. Bandoma pateikti taisykles, kuriomis remtųsi tyrinėtojas, įtariantis veikėją neatvirumu ir tikrinantis savo įtarimus. Jei veikėjui pakanka informacijos įvertinti kiekvieno galimų ir nevienodai pageidaujamų rezultatų tikimybę, tai veikiama rizikos situacijoje, o jei negalima įvertinti alternatyvių veiksmų galimų rezultatų lyginamųjų tikimybių, tai veikiama neapibrėžtumo situacijoje. Nagrinėjami keblumai, su kuriais susiduria tyrinėtojas, įtariantis asmenį, veikiantį rizikos arba neapibrėžtumo situacijoje. Šioje situacijoje neegzistuoja vienintelis racionalumo principas: minimakso bei maksimino principai yra kraštutinio pesimizmo išraiškos, o maksimakso principas – nuoseklios optimistinės nuostatos išraiška. Racionalumo neapibrėžtumo situacijose principus pagrindžia ir stabilizuoja pasaulėžiūra, bendras žmogaus vietos pasaulyje vaizdas, determinuojantis optimistinį ar pesimistinį veikiančio asmens nusistatymą ir atitinkamą veikseną.