Alkoholizmas ir egzistencinių dilemų išgyvenimas - Markevičius, Giedrius (Psichologija, 2000)
Šiame straipsnyje, vadovaujantis egzistencinės psichologijos paradigma, priklausomybė nuo alkoholio traktuojama kaip žmogaus bandymai mažinti egzistencinę kančią. Ši priklausomybė siejama su gyvenimo pasirinkimais. Gilinantis į alkoholikų išgyvenimų pasaulį, siekiama išryškinti jų egzistencinę dilemą, sunkumus ir prieštaravimus, susiduriant su tokiomis bendromis žmogiškosiomis duotybėmis, kaip antai: gyvenimo baigtinumas, prasmė, egzistencinė vienatvė, pasirinkimo laisvė, egzistencinė kaltė ir nerimas. Atlikta analizė rodo, kad aprašytos bendros žmogiškosios duotybės labai paradoksalios. Antai "būties pilnatvė" išgyvenama tik įsisąmoninus egzistencijos baigtinumą, įprasminti savo gyvenimą įmanoma tik pranokstant save, "Aš-Tu" santykis patiriamas tik suvokiant savo atskirumą, laisvė išgyvenama tik sutinkant su ribojimais, atsakingu tampama suvokiant savo egzistencinę kaltę. Akivaizdu, kad su šiais būties paradoksais susiduriantis alkoholikas išgyvena aštrią dilemą ir negali išvengti jos sprendimo. Netgi jo atsisakymas rinktis greičiau reiškia jo negatyvų pasirinkimą, stiprinantį "būties užmarštį", beprasmybės jausmą, vienišumą, priklausomybę, neurotinę kaltę. Tai dar labiau gilina ligą, gundo toliau svaigintis. Priešingai, kiekvienas alkoholiko pozityvus pasirinkimas (skatinantis ieškoti prasmės, išgyventi būties pilnatvę, siekti artimų santykių, patirti laisvę ir atsakomybę) padeda susitaikyti su savo liga ir, žinoma, sveikti. Taip pat nagrinėjant alkoholiko egzistencinę dilemą, tampa aišku, kad pats alkoholio vartojimas nėra svarbiausias priklausomybės veiksnys, bet tik tam tikrą alkoholiko pasirinkimą rodantis elgesys, jo neišspręstų prieštaravimų išraiška. Į tai verta atsižvelgti tiek tiriant alkoholizmo etiologiją, tiek rūpinantis alkoholikų sveikimu.