Istoriografijos teorijai Lietuvoje – du šimtai metų, arba kaip Joachimas Lelewelis tapo moderniosios lyginamosios istorijos pionieriumi - Norkus, Zenonas (Sociologija. Mintis ir veiksmas, 2016)
1815 m. žymus lenkų istorikas Joachimas Lelewelis (1786–1861) čia Vilniuje išleido “Istoriką”, tuo padarydamas pradžią istoriografijos teorijai Lietuvoje ir Lenkijoje. Straipsnio pagrindas – pranešimas, kurį straipsnio autorius perskaitė tarptautinėje konferencijoje, įvykusioje Vilniaus universitete 2015 m. lapkričio mėnesį šiai sukakčiai pažymėti. Jame atskleidžiama J. Lelewelio pažiūrų istorijos metodologijos klausimais evoliucija bei išryškinami jų originalūs bruožai. Pagrindinis dėmesys skiriamas Lelewelio metodologinių ir dalykinių istorijos tyrimų santykio klausimui: ar didžiulės lenkų istoriko pastangos ir laiko sąnaudos metodologinei refleksijai “atsipirko”, suteikdamos jam lyginamųjų konkurencinių pranašumų “darant istoriją”? Teigiama, kad J. Lelewelio esminio istorijos ir statistikos tapatumo nekonvencinė idėja jos autorių paskatino ir padėjo išplėtoti pionierišką 16–18 amž. Lenkijos ir Ispanijos palyginimą. Tam skirtame J. Lelewelio darbe naudojamą tabuliarinę dėstymo formą bei implicitiškus daugiašalius multivariacinius palyginimus galima sieti su Lelewelio dviguba visuotinės istorijos ir statistikos profesoriaus institucine tapatybe Vilniaus universitete 1822–1824 metais. J. Lelevelio nekonvencinė istorijos ir statistikos santykio samprata yra tik dar viena šios dvigubos tapatybės išraiška. Kitas Lelevelio kaip komparatyvisto inspiracijos šaltinis – Plutarcho “Paralelinės biografijos”.