The journal is published since 1935. Its current publisher is the Institute of Lithuanian Literature and Folklore. The journal presents studies in folklore, mythology, cultural anthropology, ethnology and other related disciplines relevant in terms of cultural history and contemporary cultural processes.
The Institute of Lithuanian Literature and Folklore / Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas
Sulaukėme „Lietuvių liaudies dainyno“ XXVI – antrojo kalendorinių dainų – tomo
<em style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;" data-mce-fragment="1">Lietuvių liaudies dainynas<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial; display: inline !important; float: none;" data-mce-fragment="1"> 26: <em style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;" data-mce-fragment="1">Kalendorinių apeigų dainos<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial; display: inline !important; float: none;" data-mce-fragment="1"> 2: <em style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;" data-mce-fragment="1">Pavasario-vasaros ciklo dainos<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial; display: inline !important; float: none;" data-mce-fragment="1">, parengė Jurgita Ūsaitytė, melodijas parengė Aušra Žičkie<a id="_idTextAnchor000" style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;" data-mce-fragment="1"><span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial; display: inline !important; float: none;" data-mce-fragment="1">nė, Vilnius: Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas, 2023. – 563 p.: gaid. + 2 kompaktinės plokštelės
Autorių teisių (c) 2025 Authors https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Išsamus vadovas po latvių mitologijos pasaulį
<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial; display: inline !important; float: none;" data-mce-fragment="1">Sandis Laime, <em style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;" data-mce-fragment="1">Latviešu teiku tipu un motīvu rādītājs: Raganas = Latvian Legend Type and Motif Index: Witches<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial; display: inline !important; float: none;" data-mce-fragment="1">, Rīga: LU Literatūras, folkloras un mākslas institūts, 2024, 688 p., ISBN 978-9984-893-79-2
Janinos Degutytės laiškų leidinį pasitinkant
<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;">Pokalbis su knygos sudarytoja GIEDRE ŠMITIENE ir moksline redaktore JURGA JONUTYTE
Veneros palytėti: sifilio samprata ir gydymas XX a. pirmos pusės Lietuvoje
<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;" data-mce-fragment="1">Šiame straipsnyje, pasitelkdama lietuvių ir užsienio medicinos istorikų tyrimus, Lietuvoje vykdytų archeologinių tyrimų duomenis ir tarpukario spaudą, gilinuosi į XV a. pabaigoje Europoje pasirodžiusios naujos ligos – sifilio – istoriją, siekdama atsakyti į klausimą, kodėl liga, kuria sergančiųjų skaičius XX a. pirmos pusės Lietuvoje itin sparčiai augo ir kuri tapo didžiuliu <span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;" data-mce-fragment="1">gydytojų <span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;" data-mce-fragment="1">ir visuomenės rūpesčiu,<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;" data-mce-fragment="1"> praktiškai nepaliko jokių pėdsakų lietuvių tautosakoje. Straipsnyje keliu hipotezę, kad medžiagos apie sifilį stygius mūsų folklore galėjo būti nulemtas šios ligos diagnozavimo sudėtingumo, neatmetant ir jos seksualinės prigimties kaip nepatogios, gėdingos temos. Atliktas tyrimas šią hipotezę leidžia patvirtinti, nes, kaip rodo surinkta medžiaga, XX a. pirmos pusės visuomenė, ypač provincijoje, sifilio galėjo neskirti nuo kitų ligų (pavyzdžiui, odos), todėl ši lytiškai plintanti infekcija galėjo būti gydoma tais pačiais būdais, kaip ir kiti susirgimai. Be to, liaudyje sirgti „prancūzais“ buvo laikoma didele gėda, galėjusia lemti sergančiojo atskirtį nuo bendruomenės.
Šiuolaikiniai vaikų ir jaunimo situaciniai posakiai
<p lang="en-GB" style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;">Svarbi paskata situaciniams posakiams atsirasti ir gyvuoti yra amžinas žmogaus noras šmaikštauti, nustebinti, pasakyti įtaigiau, o supykus – ir švelniau ar grubiau atsikirsti. Šiame straipsnyje pristatomi ir analizuojami XXI a. pradžioje tarp lietuvių vaikų ir jaunimo gyvuojantys situaciniai posakiai. Nusakius jų pagrindinius bruožus, būdingus analizuojamai amžiaus grupei, parodoma, kaip jie atsiskleidžia keliose šiuo metu populiariose situacinių posakių teminėse grupėse. <p lang="en-GB" style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;">Jaunimas vartoja ir kelioms kartoms žinomus tradicinius posakius, bet dažnai sukuria naujų. Naujiems posakiams atsirasti postūmį duoda įvairūs aktualūs kasdieniai reiškiniai, objektai, taip pat puikiai išnaudojamos gimtosios kalbos galimybės – sąskambiai, žodžių formų sutapimai ir reikšmių įvairovė. Situaciniams posakiams, kaip ir visam dabartiniam vaikų ir jaunimo folklorui, būdingas komiškumas, absurdiškumas ir obsceniškumas. Vartojant situacinius posakius išryškėja jų žaidybinė funkcija. Tačiau šmaikščiais pasakymais ne tik pagyvinama kalba: kai kurie situaciniai posakiai (pavyzdžiui, tariami sveikinantis, dėkojant ar kivirčijantis) iš dalies atlieka ir didaktinę funkciją – jais vaikai mokomi etiketo ir teisingo elgesio taisyklių.
Tautosaka lietuvių elementoriuose XIX a. – XX a. pradžioje
<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;" data-mce-fragment="1">Nuo XIX a. pradžios Lietuvoje išeidavo vis daugiau naujų lietuviškų elementorių. Be religinio, juose vis svarbesnis buvo pasaulietinis turinys, tad šalia maldų, tikėjimo tiesų, litanijų bei mišių tekstų leidiniuose laipsniškai rodėsi vis daugiau pasaulietinių didaktinių, grožinių kūrinių, pažintinės informacijos. XX a. pradžioje įsitvirtino pasaulietiniai elementoriai. Vienuose vyravo literatūrinės kilmės, kituose – folkloriniai kūriniai, tačiau bene dažniausiai elementorių rengėjai naudodavo ir literatūrinius, ir folklorinius tekstus. Derindami rašytinės ir žodinės tradicijų pavyzdžius autoriai siekė moralistinių, didaktinių, pažintinių, emocinio poveikio tikslų. Tyrime detaliau pristatomi ir aptariami elementoriai, pradedant Kajetono Nezabitauskio leidiniu <em style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;" data-mce-fragment="1">Naujas mokslas skaitymo dėl mažų vaikų Žemaičių ir Lietuvos<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;" data-mce-fragment="1"> (1824), baigiant elementoriais, išleistais iki 1918 m. paskelbiant Lietuvos Nepriklausomybę. Straipsnyje aptariama: 1) kokios buvusios tautosakos atsiradimo elementoriuose socialinės, kultūrinės, politinės prielaidos, 2) kokie tautosakos žanrai pasitelkiami elementoriuose, 3) kaip tautosaka derinama su kita lektūra, 4) kokiomis meninėmis, didaktinėmis bei idėjinėmis ypatybėmis išsiskiria elementoriuose pateikiama tautosaka, 5) kokie galėjo būti to meto švietėjų deklaruoti tautosakos naudojimo tikslai.
Prisitaikę, bet nepamiršę: partizanų vaikų pasakojimai apie (ne)prisitaikymą prie sovietinės okupacijos
<p lang="en-GB" style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;">Straipsnyje nagrinėjamos pasipriešinimo ir prisitaikymo prie sovietinio režimo formos ir praktikos partizaninio karo dalyvių šeimose, remiantis 2019–2024 m. surinktais šių šeimų antrosios kartos pasakojimais. Pasipriešinimo raiška apėmė laisvės idėjų puoselėjimą, partizanavimo ir represijų atminties perdavimą vaikams, tikėjimo praktikas, užsienio radijo stočių klausymą, partizanų bei tremtinių dainų dainavimą ir režimo kritiką. Šios praktikos kompensavo tėvų patirčių nutylėjimą bei vertybiškai jas papildė. <p lang="en-GB" style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;">Vaikai noriai ir su pasididžiavimu mini tėvų nesusitaikymą su sovietine tikrove, tačiau prisimena ir tai, kad šeimos buvo stebimos, o jų teisės varžomos. Vienas iš būdų prisitaikyti prie režimo ženklų buvo dalyvauti sovietinėse vaikų ir jaunimo organizacijose. Tėvai siekė, kad vaikai viešajame gyvenime neišsiskirtų iš kitų, tačiau tai buvo suvokiama kaip būtinybė, nekeičianti šeimoje puoselėjamų vertybių. <p lang="en-GB" style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;">Partizanų šeimos sovietmečiu gyveno dvigubą gyvenimą: viešai prisitaikė, o privačiai išlaikė rezistencijos dvasią. Šis dvilypis veikimas formavo antrosios kartos požiūrį į šeimos ir tautos istoriją – būtent juo remdamiesi partizanų vaikai ir šiandien reflektuoja sovietinę okupaciją, partizaninio karo esmę.
„Gal jie tikrai buvo kolaborantai ir juos puolė?“ Kolaboravimo (ne)prisiminimai ir šeimos kartų atminties darbas
<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial; display: inline !important; float: none;">The author of the article discusses the relationship between collective memory and memory in the families in the context of issues of collaboration with the Soviet regime, presenting theoretical and methodological assumptions that enable the analysis of the symbolic work of memory performed by three generations in sixteen Lithuanian families – grandparents who remember the entire Soviet era, parents who were born and raised during this period, and grandchildren who grew up after the “break” in the 1990s. The text emphasizes issues of (implied) collaboration that arise when family members reflect on their experience of contact with the partisan war (1944–1953) and direct or indirect confrontation with the Soviet security structures. It is based on the assumption that family members encounter dominant meanings of the occupation and the repression-based regime, embedded in the collective memory and indicating how this period of the past should be remembered and evaluated. Memories related to collaboration issues force different generations to rethink their experiences and attitudes, their current assessment of them, and young family members to reflect “which side” they were on. The analysis allows us to better understand the multi-layered nature of the issues of collaboration with the Soviet regime discussed in public debates today and the complex intersection of different levels of memory, which requires witnesses of the past and their descendants to perform complex memory work.
Autorių teisių (c) 2024 Authors https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Ką mums pasakoja prelato Kazimiero Stepono Šaulio egodokumentai
Prelato Kazimiero Stepono Šaulio dokumentai, sudarytojas Algimantas Katilius, Vilnius: Lietuvos nacionalinis muziejus, 2024, 292 p., ISBN 987-609-478-081-3
Apie nepamirštamą partizaną ir primirštą laisvės kainą
Apie anuos nepamirštamus laikus: Juozo Lukšos-Daumanto ir Nijolės Bražėnaitės susirašinėjimas, sudarytoja Laima Vincė-Sruoginis, Vilnius: Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas, 2021, 478 p., ISBN 978-609-425-309-6
Jonas ir Adolfas Mekai, Gyvenimo lai(š)kai, sudarytojas Kęstutis Pikūnas, Vilnius: Post Scriptum. Litera, 2019, 159 / 320 p., ISBN 978-609-95853-4-5
Laiškas kaip išgyvenimo būdas: Etty Hillesum atvejis
Etty Hillesum, Mąstanti barako širdis: laiškai iš Vesterborko lagerio, vertė Aušra Gudavičiūtė, Vilnius: Abigailė, 2021, 118 p., ISBN 9786098153217
Laiškai tartum Dievo pyragai. Vyskupo Teofiliaus Matulionio epistolinio palikimo knyga
Teofilius Matulionis. Laiškai, sudarytojas Vaidotas Žukas, Vilnius: Palaimintojo Teofiliaus Matulionio labdaros ir paramos fondas, 2023, 520 p., ISBN 978-609-08-0104-8
Meilė ir metodas. Arentiškosios tradicijos pamokos ir pavyzdys
Maria Tamboukou, Epistolary Narratives of Love, Gender and Agonistic Politics. An Arendtian Approach, London, New York: Routledge, 2024, 182 p., ISBN 978-1032208428
Reikia remtis visais šaltiniais, kuriuos tik galima gauti. Tyrinėjant Balio Sruogos laiškų iš Štuthofo kontekstą
Raštų, kaip ir laiškų, nepasirenki – jie tave ištinka. Paskelbus Balio Sruogos laiškus iš Štuthofo
Partizaninio karo atodangos Mingėlų šeimos laiškuose
Iš dokumentinio paveldo tyrimų. Lietuvos partizanų laiškai
Straipsnyje aptariami Lietuvos antisovietinio ginkluotojo pasipriešinimo dalyvių laiškai, parašyti namiškiams, mylimosioms, bendražygiams, ryšininkams, rėmėjams, taip pat provokatoriams ir kolaborantams. Tai pirmasis bandymas aprėpti šią unikalią dokumentinio paveldo dalį, išlikusią pačių partizanų paslėptuose archyvuose, saugumo agentūrinėse ir baudžiamosiose bylose, kovotojų už laisvę artimųjų šeimose ir iki šiol dar netirtą. Taikant turinio analizės metodą nagrinėjami daugiau kaip 400 partizanų laiškų, parašytų karo sąlygomis, plačiau pristatomi atsisveikinimo, rūpesčio, ilgesio ir meilės, naujienų ir susitarimų laiškai; dviem pavyzdžiais parodoma išskirtinė partizanų laiškų kaip istorijos šaltinių vertė. Atskiras dėmesys skiriamas ryšiams ir ryšininkams, kurių dėka partizanų paštas veikė ir susirašinėjimas buvo įmanomas. Prieinama prie išvados, kad partizanų laiškai Lietuvos istorijoje ir kultūroje yra karo laiškai, arba karo korespondencija, persmelkta kovotojų už laisvę išsiskyrimo su šeima, brangiausiais žmonėmis, taip pat rūpesčio dėl šių padėties ir likimo. Be to, laiškai kupini pasiryžimo kovoti, neapykantos priešui ir meilės Tėvynei. Nors daugelio partizanų laiškų turinys dalykinis, juose dažnai atvirai reiškiamas arba yra juntamas laisvės kovotojo būties trapumas.
Petro Klimo kalbinės nuostatos ir veikla. Diplomato rašomoji kalba asmeninėje korespondencijoje
Diplomato Petro Klimo epistolinis palikimas vertingas ne tik norint pažinti tarpukario Lietuvos ir Europos geopolitines, socialines, kultūrines realijas – tai ir reikšmingas rankraštynas, leidžiantis sekti rašomosios kalbos kaitą. Įvertinus šiuolaikiniame mokslo diskurse menkai pristatytą P. Klimo veiklos lauką – pastangas kaupti gyvosios kalbos išteklius, stiprinti lietuvių kalbos prestižą, spręsti jos tobulinimo klausimus – identifikuotos charakteringos diplomato rašomosios kalbos ypatybės, sudarytas paremijų rinkinys. Tyrimas paremtas iki šiol jokiu aspektu netyrinėtais P. Klimo laiškais žmonai Bronislavai. Išanalizavus diplomato asmeninius tekstus, buvo pastebėtos ortografijos varijavimo tendencijos, priežastys, netgi tautinės nuostatos, atsispininčios rašybos modifikacijose. Iš korespondencijos pagrindu sudaryto priedo išryškėja, kad P. Klimas dažnai tame pačiame kalbos sraute įterpdavo paremijų, prancūzų kalbos žodžių, savų naujadarų, sudarytų pagal lietuvių kalbai įprastus darybos modelius. Taip sukūrė savitą, unikalų rašto kalbos stilių, darniai sujungiantį tradicinį liaudiškąjį ir modernųjį vakarietiškąjį dėmenis.
„Baisiai nemėgstu rašyti laiškų!“: socialinis Vinco Mykolaičio-Putino portretas epistolikoje
Straipsnio tikslas – apibūdinti socialinę Vinco Mykolaičio-Putino aplinką, išskirti pagrindinius socialinius ryšius, apžvelgiant jo laiškų korpusą; interpretuoti, kokį rašytojo santykių žemėlapį rodo laiškai ir kaip jie gali veikti (ar veikia) literatūrinę kūrybą. Peržiūrėti autoriaus egodokumentai, rašyti 1910–1967 m. ir saugomi Lietuvos literatūros ir meno archyve, Kauno Maironio lietuvių literatūros muziejuje, Lietuvių literatūros ir tautosakos instituto Bibliotekos rankraštyne, Vilniaus universiteto bibliotekos Rankraštyne. Nemažą laiškų skaičių įmanoma klasifikuoti pagal tam tikrus bruožus: adresatus (artimieji, giminės, kolegos, studijų draugai, nepažįstamieji, redaktoriai ir vertėjai), turinį (dalykinis, santykio palaikymo, egocentriškas, estetinis). Adresatų tipai formuoja ir šio straipsnio struktūrą, nes tyrimas orientuotas į socialinę, o ne istorinio laikotarpio apžvalgą. Laiškai, leidžiantys megzti dvikryptį santykį, tuo metu funkcionavo kaip prieinamiausia komunikacijos forma, naujienų susižinojimo ir emocinio palaikymo priemonė. V. Mykolaitis-Putinas retai kada būdavo susirašinėjimo iniciatorius, bet jausdavo pareigą atsakyti į gautus laiškus, bent jau pažįstamiems žmonėms. Vieni įdomiausių laiškų – gerbėjų, neturinčių apčiuopiamo ryšio su rašytoju; čia išsakomas susižavėjimas literatūrine kūryba, siūloma ją išversti, siunčiami kūrybiniai bandymai, kartais kritikuojama (retai, nebent anonimiškai). Kodėl visa tai rašoma – ypač sovietmečiu, kai daugelis okupuotoje Lietuvoje likusių gyventojų nedrįsta ne tik rašyti, bet ir daugeliu temų kalbėtis šeimose? Laiškų parašoma ir iš užsienio, ir iš tremties, bet kitais sumetimais – norint užmegzti dalykinius ryšius arba prašant pagalbos. Laiškuose išsakomos problemos paliko pėdsaką ir paties V. Mykolaičio-Putino savistaboje – vėlyvajame dienoraštyje (1961–1967), nors jame rašoma atviriau, literatūriškiau, įrašuose daugiau metafizinės problematikos negu laiškuose.
Susirašinėjimo laikas kaip alternatyvi plotmė: bendrumas, susitikimas, virtualumas
Straipsnio medžiaga – XX a. viduryje dviejų žmonių, sutuoktinių, vienas kitam rašyti laiškai iš įkalinimo vietų ir į jas. Straipsnio tikslas – remiantis šia medžiaga, atskleisti paprasto laiško kaip artefakto, palaikančio santykį tarp artimų žmonių, vaidmenį ir galią kurti virtualų dvejybiškai bendrą laiką. Laiko apmąstymas straipsnyje sutelkiamas ties vienalaikiškumo sąvoka (Alfred Schutz), parodant, kad susirašinėjimo popieriniais laiškais praktika sukuria itin savitą šio laiko režimo atmainą. Ranka rašyti laiškai išlaiko juos rašiusio asmens rankos judesio pėdsaką, todėl steigia savitą interkorporalumo patyrimą, arba kito asmens kūnišką prezenciją (Tim Ingold), todėl ne vien perduoda reikšminį turinį, bet ir geba užkrėsti rašiusiojo būsena (užkrėtimo sąvoką skolinuosi iš Erico Landowskio sociosemiotinių apmąstymų). Per tiriamo susirašinėjimo patirtį jo dalyviai traukėsi nuo realios vietos ir laiko (nuo žeidžiančios kalėjimų aplinkos) į virtualų laiką (Henri Bergson, Gilles Deleuze). Straipsnyje argumentuojama, kad tokia virtualybė nebūtinai reiškia netikrumą, iliuziškumą ar klaidą, – ją galime matyti kaip esantį ir gelbstintį, pažeidžiamiausiose situacijose žmogaus sąmonei būdingą ir daugeliui pažįstamą būvį. Straipsnyje taip pat svarstomas etinis ir metodinis darbo su panašia medžiaga pagrįstumas. Prieinama prie išvados, kad, leidžiant pirmiausia kalbėti medžiagai (Maria Tamboukou), sekant jos detalėmis kaip pėdsakais ir juos interpretuojant, įmanoma plačiau suvokti šią žmogiškąją veiklą (Adriana Cavarero, Hanna Meretoja).
Epistolinis tapsmas: archyviniai bruožai ir difrakcinis skaitymas
Šiame straipsnyje mano siūloma difrakcijos sąvoka veikia ir kaip metodinė prieiga, ir kaip epistemologinė prizmė. Vadovaudamasi šiuo dvejopu požiūriu atlikau archyvinį tyrimą, apėmusį įvairiausio pobūdžio archyvinius dokumentus: skaičiau, gilinausi ir analizavau laiškus, rašytus europiečių matematikių, gyvenusių XVIII–XIX amžiuje. Tyrimas remiasi Leverhulme fondo finansuotu projektu, kurio tikslas yra sukurti feministinę automatografijų genealogiją – atsekti, kaip moteris tampa matematike, filosofe, mokslininke. Mano nuomone, analoginiai, suskaitmeninti ir fotografuoti laiškai turėtų būti laikomi skirtingais archyviniais dokumentais, kurių kiekvienas, priklausomai nuo jame užfiksuotų šaltinių ir duomenų, kreipia tyrėją vis kitokiu sudėtingu keliu. Negana to, atpažinti matematikių susirašinėjime susipynusius asmeninio ir mokslinio gyvenimo momentus yra būtina, jei norime suvokti moters asmenybės tapsmą lyties, mokslo ir matematikos sankirtoje.
Greta Paskočiumaitė apgynė disertaciją ,,Lietuvos partizaninio karo pasakojimas: trijų kartų tyrimas"
Profesoriaus Kazio Grigo 100-osioms gimimo metinėms skirta tarptautinė konferencija
„Stebiu pasaulį, ieškau mažyčių detalių“: tyrėjos žvilgsniu apie folkloristiką, mitologiją, prigimtinę kultūrą. Pokalbis su 2023 m. Nacionalinės Jono Basanavičiaus premijos laureate Daiva Vaitkevičiene